# Anpassa &kstars;

&kstars; har många inställningsalternativ, som du kan komma åt genom att öppna fönstret Visningsinställningar, antingen med skiftnyckelikonen i verktygsraden, eller genom att välja Anpassa &kstars;... i menyn Inställningar, eller genom att trycka på &Ctrl; O. Fönstret visas nedan: Fönstret Visningsinställningar Fönstret Visningsinställningar

Fönstret Visningsinställningar är uppdelat i fem flikar: Kataloger, Hjälplinjer, Solsystemet, Färger och Avancerat. Observera att ändringarna du gör i det här fönstret visas omedelbart på kartan, men ändringarna permanentas inte förrän du trycker på Ok.

Under fliken Kataloger, avgör du vilka objektkataloger som visas på kartan. Stjärnkatalogen SAO låter dig också se den svaga magnitudgränsen för stjärnor, och gränsen för magnituden (ljusstyrkan) då namnet och/eller magnituden visas. Under avdelningen för stjärnor, finns en ruta som innehåller en lista med kryssrutor med tillgängliga kataloger för avlägsna himmelsobjekt. Du kan lägga till egna objektkataloger genom att trycka på knappen Lägg till egen katalog, som öppnar en fildialogruta så att du kan peka ut din katalogdatafil. För detaljerade anvisningar om hur man skapar en katalogdatafil, se filen `README.customize`, som levereras med &kstars;.

Under fliken Solsystem kan du ange om solen, månen, planeterna, kometer och asteroider visas, och om de större kropparna ritas som cirklar eller verkliga bilder. Du kan också välja om kroppar i solsystemet har tillhörande namnbeteckningar, och styra hur många kometer och asteroider som får beteckningar. Det finns ett alternativ för att automatiskt lägga till ett tillfälligt spår, så fort en kropp i solsystemet följs, och en annan för att välja om färgen på planetspår tonas bort i himlens bakgrundsfärg.

Fliken Stödlinjer låter dig välja om annat än objekt visas (t.ex. stjärnbildslinjer, stjärnbildsnamn, vintergatans kontur, himmelsekvatorn, ekliptikan, horisontlinjen och ogenomskinlig mark). Du kan också välja om du vill se latinska stjärnbildsnamn, standardiserade IAU-förkortningar med tre bokstäver, eller svenska namn.

Fliken Färger låter dig ange färgschemat, och definiera egna färgscheman. Fliken är uppdelad i två rutor:

Den vänstra rutan visar en lista på alla objekt med justerbara färger som visas. Klicka på något objekt för att visa ett färgvalsfönster för att justera färgen. Under listan finns kombinationsrutan Läge för stjärnfärger. Normalt ritar &kstars; stjärnor med en realistisk färgton enligt stjärnans spektralklass. Men du kan också välja att rita stjärnorna som ifyllda vita, svarta eller röda cirklar. Om du använder realistiska stjärnfärger, kan du välja mättnadsnivån för stjärnfärgerna med rutan Intensitet för stjärnfärger.

Den högra rutan visar definierade färgscheman. Det finns tre fördefinierade scheman: det förvalda, ett stjärnkartsschema med svarta stjärnor på en vit bakgrund, och Nattseende, som bara använder röda färgtoner för att skydda ditt mörkerseende. Dessutom kan du spara den nuvarande färginställningen som ett eget schema, genom att klicka på knappen Spara nuvarande färger. Den frågar dig efter ett namn på det nya schemat, och därefter syns ditt schema i alla framtida &kstars;-sessioner. För att ta bort ett eget schema, markerad det helt enkelt i listan, och tryck på knappen Ta bort färgschema.

Fliken Avancerat tillhandahåller detaljstyrning av mindre synligt beteende hos &kstars;.

Kryssrutan Korrigera för atmosfärisk refraktion styr om positioner för objekt korrigeras för atmosfärseffekter. Eftersom atmosfären är ett sfäriskt skal, böjs ljus från yttre rymden när det passerar genom atmosfären till våra teleskop eller ögon på ytan. Effekten är störst för objekt nära horisonten, och ändrar faktiskt beräknad upp- eller nergångstid för objekt med några minuter! I själva verket, när du ser en solnedgång är solens verkliga position redan en bra bit under horisonten, men atmosfärens refraktion gör att det verkar som om solen fortfarande syns på himlen! Observera att atmosfärisk refraktion aldrig används med ekvatoriella koordinater.

Kryssrutan Använd animerad panorering styr hur skärmen ändras när ett nytt fokus väljs på kartan. Normalt ser du himlen driva, eller panorera, till den nya positionen. Om du avmarkerar alternativet, hoppar skärmen omedelbart till positionen för ett nytt fokus.

Om kryssrutan Lägg till beteckning för centrerat objekt är markerad, läggs automatiskt en beteckning till när ett objekt följs av programmet. Beteckningen tas bort när objektet inte längre följs. Observera att du för hand också kan lägga till en beteckning som blir kvar för vilket objekt som helst med dess meny.

Det finns tre tillfällen då &kstars; måste rita om visningen av himlen mycket snabbt: När ett nytt fokus väljs (och Använd animerad panorering är markerad), när himlen dras med musen och när tidssteget är stort. I dessa fall, måste positionerna för alla objekt räknas om så snabbt som möjligt, vilket kan orsaka stor belastning för processorn. Om processorn inte hinner med att hantera beräkningarna, kommer skärmen verka slö eller hoppig. För att mildra detta, döljer &kstars; vissa objekt vid dessa situationer med snabb omritning, under förutsättning att kryssrutan Dölj objekt vid förflyttning är markerat. Tröskeln för tidsskalan då objekt döljs avgörs av rutan Dölj också om tidsskalan är större än:. Du kan ange objekt som ska gömmas i rutan Anpassa dolda objekt.